DÅ
"Varulvar som är fyra generationer från en renblodig-
- är mindre vilda och kan förvandla sig när som helst."
Mänskliga om dan och djuriska mördarmaskiner om natten.
Det bästa är att vi vet hur man dödar dem. En sån här rakt i hjärtat.
Dean är demon, jag vet inte hur du lyckades med det.
Jag tänker rädda min bror om jag så dör på kuppen.
- Skillnaden mellan oss är inte stor. - Vad menar du?
Jag vet vad du gjorde. Vem av oss är det verkliga monstret?
Du kanske är värre än jag.
Du har många sprutor kvar, gör det inte svårt för dig.
- Vad är det vi gör? - Heligt blod är enda behandlingen.
- Ni ser oroliga ut. - Välkommen tillbaka.
Du kanske borde ta ledigt tills du har återhämtat dig.
NU
Jäklar, du tar i av hjärtans lust...
Just precis.
Vad fan?!
- Jag måste fråga en sak. - Ut med språket.
Du har blivit sparkad, biten, riven, knivhuggen, besatt och dödad...
Och så går du och stukar armbågen?
Det är mer än en stukning, dessutom så gjordes det av en demon.
Va?! Får man lite gnällpaj med mitellan?
Lägg av!
Hur är det med dig?
- Jag mår guld. - Lägg av.
Jag mår bra. Jag har tre backar öl i bilen.
Vi får chansen att umgås, det här är det bästa vi gjort.
Jag håller med.
- Såg du artikeln i tidningen? - Det kan ha varit ett djur.
Tre mord i samma stad den senaste månaden.
Du har rätt, vi borde ringa nån som kan fixa det.
- Bra. - Då gör jag det.
Eller så kan vi göra det lite snabbt, det är som att åka och köpa mjölk.
Eller hur! Det händer ju... aldrig.
Det här... känns bra. Okej?
Vi umgås med varann, men jag måste jobba.
Jag behöver det här.
Om nåt går det minsta lilla snett, så måste du säga till.
Visst, jag lovar.
Mina herrar, helt ärligt, så är det fantastiskt att ni är här.
- Ni måste råka på sånt ofta. - Ja, absolut.
Jag har sett tvättbjörnar i gillestugor och björnar i pooler...
...men det här får ni förklara. - Tja...
I vilken ände börjar man?
- Skogsavverkning... - Istäcket...
Bitcoin...
Obama...
Fanns det likheter mellan angreppen? Verkade nåt konstigt?
Det konstigaste var att de var så lika. Uppslitna offer utan hjärta.
- Utan hjärta? - Antagligen uppätet.
- Några vittnen? - Två anfall skedde väldigt sent...
...men baren var full så nån annan än Tommy borde ha sett anfallet.
- Vad sa han? - Inte mycket.
Tommy är inget pålitligt vittne.
Enligt honom så hade Barker en tjej med sig som också blev uppäten.
- Två offer alltså? - Visst.
Fast Tommy dricker och vi saknar lik, DNA och spår som tyder på det.
Ett ögonblick.
- Hjärtat är borta. En varg. - Fräckt, till och med för en varulv.
- Kan det vara tjejen? - Vi tar reda på det.
Barker och jag har levt rövare och jagat tjejer länge.
Han visste att slutet inte skulle bli trevligt...
...men att bli dödad på det sättet av ett djur är så fel.
- Berätta vad som hände. - Det var ett vanligt party.
Barker gick ut, och sen började alla skrika och han revs i slamsor.
Sheriffen sa att du såg en tjej, tror du hon blev mördad?
Nej.
- Var det ingen tjej där? - Vet inte.
- Du vet väl att vi inte är poliser? - En bricka är en bricka.
Vi arbetar utomhus och ser konstiga saker vi inte kan förklara.
Vissa saker hade vi inte trott, om vi inte sett dem tillsammans.
Du slipper bo här och bli gjord till åtlöje.
Du kanske inte är så knäpp som du tror.
Skulle ni tro nån som säger sig ha sett ett spöke?
Utgå ifrån att vi tror allt.
Okej. Häromkvällen körde jag förbi Sturges gård.
Jag ville minnas platser jag och Barker åkt till.
- Jag såg henne. - Vem då?
- Tjejen. - Efter angreppet?
Hon bara stod där, helt blodig.
Jag sprang tillbaka eftersom jag trodde att hon var skadad-
- men hon var försvunnen. Spårlöst.
Som ett spöke.
Jag struntar i vad snuten sa, hon var där och hon blev uppäten.
Hon är ett spöke.
Spöken sliter inte folk i stycken.
Fähunden verkar inte ha ätit sig mätt på "Sons of Anarchy"-killar än.
- Hon måste gilla tuffingar. - Vänta tills hon träffar oss.
Ignorera inte mina samtal. Svara. Det ska inte vara så här.
Jag har varit med om det här förut, jag tänker inte...
Vad är det?
Kate?
- Jag vet vem du är. - Grattis.
- Ni skulle ju låta mig vara ifred. - Ja, men inte om du dödar.
En kille såg dig innan du rev ihjäl hans kompis. Nu är vi här.
Du skulle ju sköta dig. Vad hände?
Saker och ting förändras när man är så här.
Jag försökte stå emot, men suget blev för starkt.
- Det finns ingen varulvsmanual. - Du har lyckats bra hittills.
Krossa hjärtan, ät upp dem.
Jag var ensam och jag... utvecklades.
Så du dödar oskyldiga människor?
Gör det du tänker göra, vad det än är.
- Vet du vad? Jag gör det. - Varför då?
För att jag tycker att du ska det lugnt.
- Vad pratar du om? - Du är inte redo.
- Hallå? - Det har skett en attack till.
- En vakt. Samma förfaringssätt. - När då?
För mindre än en timme sen, blodet var fortfarande varmt.
Tack ska du ha, jag hör av mig.
- Vi har ett problem. - Utöver Varulvs-Barbie?
Ja. Ett mord på andra sidan stan precis innan det mörknade.
Hur skulle Kate ha hunnit hit innan...
- Du tror inte det var hon. - Jag vet inte, men...
Fan!
- Varför sa hon att hon dödade? - För att skydda sin flock?
Hon skulle få betala ett högt pris, hon var två sekunder från döden.
Vad är det? - Hennes telefon.
Jag undrar vem hon pratade med.
Tack för att du ringer Motell Lincoln, kan jag stå till tjänst?
Vad menade du med att jag inte var redo?
Jag ville inte bråka, men vi tog ju ledigt så du kunde återhämta dig.
Det fattar jag, jag har inga problem med det.
- Hur är det med dig då? - Vad menar du?
- Är du redo? - Varför skulle jag inte vara det?
- Lester. - Lester?
Min fru lämnade mig.
Vi har inte haft sex på fyra månader. Hon har haft sex.
Du kan hämnas.
Vem kallar på mig?
- Nej, Lester! - Döda min fru så får du min själ.
Vem är du?
Aj, du är en skitdemon. Du jobbar åt mig.
Ärligt? Pratar du om Lester?
Jag vill inte heller bråka, men vi borde prata om det.
Kör till, fast det finns inget att diskutera.
Okej.
Jag trodde du skulle vilja prata om killen du lurade att sälja sin själ.
- Som du sen dödade. Samma kille? - Jag var demon.
Var du demon? Det visste jag inte.
Lester måste betala förr eller senare. Det är fortfarande ditt fel.
Vad ska jag göra? Jag ville inte göra det, men jag måste hitta dig...
...om jag måste tänja på reglerna... - Bli ond?
Visst, du kan kalla det vad du vill.
Jag klagar inte, tvärtom.
- Men efter Lester och de andra... - Det finns inga andra.
Okej, hur som helst... Vi kanske behövde vila oss båda två.
- Det här är bra. - Ja, det är det.
Enligt receptionisten gick en blondin in i rum 3 precis före soluppgången.
- Ensam? - Han tror det.
Hon är på väg ut.
- Vad gör hon? - Jagar sin frukost.
Kate.
Det är över.
Herregud, ni får ta vad ni vill.
- Var är Kate? - Vem?
- Du lämnade just hennes hotellrum. - Det är mitt rum.
- Varför följde du efter killen? - Robbie? Jag ville överraska honom.
- Testa henne. - Hur då?
Nej, hjälp! Hjälp mig!
Ta det lugnt.
Jag vill inte dö.
Sluta! Sluta!
Nej!
Hon är min syster!
Hon hann undan. - Varför är din syster varulv?
- Varför då? - Stoppa undan revolvern.
- Så hon kan sticka igen? - Hon räddade oss.
Min syster är varulv för att jag förvandlade henne.
- Du måste hjälpa dig själv. - Jag bryr mig inte.
Vi släppte dig fri för att vi tyckte synd om dig-
- och så skapar du fler varulvar och dödar folk!
Det är inte sant, jag är ingen mördare.
I filmen du gav oss, så dödade du din killes bästa vän.
Brian blev galen, jag hade inget val.
- Om det inte var du... - Vilket är osannolikt!
...vem var det? Var det din syster som mördade dem?
Allvarligt? Säger du inget fast vi nästan dödade dig på grund av henne?
- Vad ska jag säga? - Sanningen!
Hör ni? Ska vi diskutera det här nån annanstans?
Visst, vi tar en kaffe och käkar några björnhjärtan.
Kom nu.
Jag bär den här på grund av Brian, bara så ni vet det.
- Du... - Jag ska bara visa er nåt.
Om jag blir galen, som Brian-
- så behöver ni inte döda mig.
- Det är lätt att snacka. - Jag menar allvar.
Jag har aldrig skadat nån som inte förtjänade det.
Jag har aldrig nånsin ätit ett människohjärta.
Det förklarar ju alla döda höns vid ladan.
Jag äter det som finns, sånt folk inte saknar.
Smådjur och hjortar. Jag mediterar. Yoga hjälper.
- Yoga? - Okej.
Skratta bara, men jag provar vad som helst för att hålla det i schack.
Det är toppen, verkligen.
Fint att din hippieinställning påverkade din syster så positivt.
Med Tasha är det en helt annan sak.
När jag lämnade college så visste jag varken ut eller in.
Jag visste inte vart jag skulle ta vägen eller vad jag skulle göra.
Jag åkte till en trygg plats.
Jag åkte hem.
Trots att jag inte skadade nån, så började jag oroa mig för familjen.
Hur trygga var de? Jag var ju varulv.
Jag visste ju inte om ni skulle dyka upp och försöka döda mig.
Jag kunde inte ta den risken.
Så jag... lämnade dem.
Jag varken ringde eller skrev.
Jag bara... började om på nytt.
En dag såg jag ett inlägg på min systers Facebook-sida.
Tasha hade varit inblandad i en svår bilolycka.
Läkarna trodde inte att hon skulle överleva.
Vi stod varann väldigt nära.
Jag var tvungen att säga adjö.
Plötsligt slog det mig att min förbannelse-
- som bara fört med sig smärta och lidande-
- äntligen kunde komma till nytta.
Om jag förvandlade Tasha till varulv-
- så skulle hennes skador läkas och hennes liv räddas.
Jag gjorde nåt helt otänkbart.
Jag trodde att jag hade misslyckats.
Varulvar läker fort, men jag trodde det var för sent för Tasha.
Sen vaknade hon. Hon var inte sjuk längre.
Hej.
Tasha ställde många frågor om vad som hänt och hur hon hamnat där.
Jag berättade sanningen: Det goda, det onda och det fula.
Vad vi var, varför vi inte kunde återvända hem-
- och att vi måste lägga band på oss.
Jag ska föra dig i säkerhet.
Det var mycket att smälta-
- men vi hade varann och det kändes tillräckligt.
Trodde jag i alla fall.
Min syster gav efter för allt jag varnat henne om.
Fast jag inte kunde erkänna det för mig själv då, så visste jag...
Jag visste att hon var förlorad.
Så i ladan spelade du bara med för att skydda Tasha?
Hon är min syster. Jag offrar gärna mitt liv för henne.
Hon behöver mig mer än nånsin. Jag ska reda upp det här.
- Hur då? - Jag ska ta med mig Tasha härifrån.
- Varför skulle hon lyda dig nu? - Jag vet inte, men jag måste försöka.
Vi håller oss undan i skogen tills hon kan lägga band på sig.
- Är det inte lite sent för det? - Än sen?
Det är mitt fel. Jag måste ge henne en chans att ställa allt till rätta.
- Och om hon aldrig gör det? - Då fixar jag det.
- Vet du vad det innebär? - Varför frågar du inte Brian?
Det kanske inte blir nödvändigt.
Hade du sagt som det var, så hade vi kunnat hjälpa dig tidigare.
- Vad menar du? - Vi kan bota er.
- Lägg av. - Va? Varsågod.
Det går inte att bota varulvar.
Det har varit sant väldigt länge, men vi känner till ett sätt.
Vi har ont om tid, och vi har allt vi behöver-
- utom en sak... Tasha.
- Vill du göra det utan henne? - Nej.
Det är långt dit, men jag vet var hon är.
Vad har du för dig? Det går inte att bota!
- Det finns ett sätt. - Det är mer komplicerat än så.
De är monster. Vi dödar monster.
Du kan inte klandra Kate, vi skyddar alltid varann.
- Det har ju funkat bra. - Vi lever ju.
Ja, men jag har fortfarande kvar märket.
Vi löser det. Du kan inte ta det vi genomlevt och lägga det på flickorna.
Ska det vara lite mer nyanserat? Vad har du för plan?
Kate?
- Hon sover. - Jag måste berätta nåt.
- Jag ljög om Lester. - Va?
- Det fanns fler. - Människor?
Nej, men jag har irriterat... slagit några jägare.
Jag gjorde det värsta mot de onda.
En sak måste du förstå, Dean. Jag såg dig dö.
Jag bar in din döda kropp i ditt rum-
- och la den på din säng.
- Och du bara... - Ja.
- Jag vet.
Jag hoppades att lappen skulle förklara.
"Leta inte efter mig"-lappen?! Den var väldigt informativ.
Ja, jag...
- Vad är det? - Det är pinsamt.
- Vad då? - Alltihop.
Lappen, Crowley... Allt.
- Du var demon, Dean. - Var jag? Det visste jag inte.
Håll tyst.
Dessutom så tackade jag dig aldrig.
Det behöver du aldrig göra.
Tja...
Då är allt bra.
Vi har vilat ut och roat oss, och nu jobbar vi igen.
Du?
Hur går det?
Vi börjar närma oss.
- Vad är det? - En stuga vi åkt till sen vi var små.
Varför skulle hon vara här?
När hon förvandlades så gjorde vi upp en plan om nåt skulle hända.
- Så det är er mötesplats. - Ja, typ.
- Vad gör vi nu? - Ska jag gå in och förklara först?
Det låter bra.
Vad gör du?
Din jävel!
Det finns ingen bot, va? Jag litade på dig.
- Det är mitt fel, inte hennes. - Hon dödar människor.
På grund av det jag gjorde. Döda mig om du måste döda nån.
- Senare. - Hon kan räddas.
Nej, Tasha har gått för långt.
Då kommer man aldrig nånsin tillbaka.
- Kom, Sammy. - Nej!
Gör inte så här, snälla ni!
Nej!
Snälla ni! Gör det inte.
Tänk att min syster förrådde mig.
Ja, fast det gjorde hon inte.
- Du skjuter mig inte. - Varför inte?
Sam?
- Släpp vapnet, annars dör snyggingen. - Gör det inte, Sam.
Nå, Sammy?
Tasha! Vad är det här för människor?
Brandon och Travis. Jag förvandlade dem. De är vår nya familj.
En galen familjen Brady!
Hallå!
- Nej! - Du har alltid haft dålig killsmak.
Vi kan prata om det här, Tasha!
- Varför skyddar du dem? - Jag skyddar dig.
Det är ingen fara med mig. Så här ska vi göra:
Du kan gå härifrån eller gå med i min flock.
Jag ska ingenstans.
Bevisa att du är stark nog.
Ät hans hjärta.
Kate...
- Du behöver inte göra det. - Ingen pratar med dig, Paul Bunyan!
Nå?
Nej.
Ta med dem ut och roa er lite.
Jag vill ha ett hjärta, lägg det i en påse.
- Ner på knä! - Vad smickrande...
Jag kan hjälpa dig bli bättre.
Jag är bättre, smartare och starkare. Och fantastisk!
- Jag är superhjälte. - Som dödar oskyldiga?
Du är inte sån, du var en bra tonåring.
Jag var svag och rädd, folk satte sig på mig.
Mamma, pappa, vänner och pojkvänner. Du.
Jag är varken svag eller rädd längre. Jag är läskig.
Jag vill ge dig en andra chans.
Du kunde inte bli normal, men vi hade varann.
Det har vi fortfarande. Jag tänker inte gömma mig för folk som dem!
Vi är starka, Kate. Vi kan åka vart vi vill.
Vi kan göra vad vi vill, och om nån ställer sig i vägen...
Du behöver inte vara ensam längre. Vi kan göra det tillsammans.
- Hur är det? - Jag har mått bättre.
- Vilka killar. Helt otroligt. - Riktiga amatörer.
Du är död, du får inte snacka!
Välkomna till proffsligan, grabbar.
Kate, det kommer att bli bra.
- Det blir fantastiskt. - Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Förlåt mig.
Ska vi leta rätt på henne?
Jag vet inte.
Hon gjorde bra ifrån sig när det verkligen gällde.
Ja. Tur att du inte sköt henne.
Ska vi verkligen sitta här och vara efterkloka?
- Om du har nåt på hjärtat... - Dean.
Vi tog oss an fallet båda två, så vi har lika mycket ansvar.
Men tanken med att ligga lågt var att vila.
För att försöka allt vi, du, har gått igenom.
Det kanske gick för fort. Du var demon, Dean.
Du har kvar märket! Vill du inte prata om det?
- Hur ska det gå till? - Lägg av.
Jag lägger av! Jag vet vad som hände, jag var där.
Det här handlar inte om att gå vidare.
Vad handlar det om?
Jag ville upp i sadeln igen, göra nåt bra och slippa tänka på skiten.
Tänk om du inte är redo.
En sak måste jag säga: Du är bra på att fly.
Det är bättre att leva än att vara död.
Tack ska du ha. Hon var din syster.
Nej, det var hon inte.
Hör på, Kate. Gör inget dumt, så slipper vi träffas igen.
Jag hör vad du säger, och det ska jag inte-
- men jag kan inte lova nåt för...
- Ja. - Vi ses.
Det hoppas jag verkligen inte.
- Tänk om du har rätt. - Om vad då?
Allt.
Jag kanske inte är redo att jaga...
...men jag försöker bara göra det rätta.
Jag är trött på att alltid göra fel.
[Swedish]